Raširi prste.
Ruke gore.
Dobro. Otvori usta.
Podigni nogu malo.
Drugu.
Gotovo.
Ime?
Martin Blanco.
- Godina? - 16.
- Iz škole San Marco? - Da, San Marco u Versalles-u.
- Tvoj nastavnik? - Sebastian Armas.
Sećaš se učitelja plivanja?
- Santiago? - Santiago Suarez?
Toga se ne sećam.
Nisam pripremio obrazac za saglasnost.
- Dobro. - Umeš da plivaš?
Da.
Reci tvojim drugovi da mogu da uđu
ODSUTAN
Vi sve radite odlično ali da li možete biti malo tiši.
I Gonzoalo, ti si odličan.
Odlično. Treba da paziš kako vadiš noge iz vode.
Tvoje udarci nisu sasvim ispravni.
Pa, idemo. Svi u vodu.
Napred, svi u vodu.
Pa, idemo. Pazi na glavu.
Nemamo još puno vremena.
Profo, mogu li da odem u toalet? Nešto mi je upalo u oko.
- Da, idi. - Hvala.
Proveram listu pre no što stignu i posle kad se oblače.
AKo je neko odsutan, tj zabušant, zabeleži to. Uzeću listu sutra.
Seti se da Blanco nije ovde, ja ga vodim u bolnicu.
Gde je to?
U centru. Idite ulicom Juan B. To je 20 minuta vožnje odavde.
-Dobro. Zbogom. - Čuvaj se.
Hoćemo li?
Da li boli?
Malo je dosadno. Iza kapka je.
- Hoćeš li nekog nazvati? - Nazvaću moju babu.
Ne odgovara. Nema nikog kod kuće.
Uđite.
Ne brini, nema ništa.
Verovatno nadražaj zbog naočara.
Možda je i bilo nešto, ali je isprano. Da li još boli?
- Ne. - Na sreću.
Ako ti još smeta, vrati se sutra.
Dobro.
- Odvešću te kući. Gde živiš? - Možemo li nazad u klub?
U klub?
Da, dogovorio sam se sa Juan Pablo-om da spavam kod njega.
- Da li te je video da si otišao? - Nemam pojma.
Misliš da te on još čeka?
Nemam pojma, ja spavam kod njega.
Dobro.
Ako njegov prijatelj nije tamo, nosim ga kući a tebe ću nazvati.
Da, i ja tebe.
- Nije tu. - Nosim te kući.
Ne znam da li je baba tamo.
Ti živiš s babom?
- A roditelji? - U General Roca.
Zašto kažeš da tvoja baba nije tamo?
Kad ja negde ostanem, ona ode kod njene sestre koja živi u San Justo.
A ti nemaš ključeve od kuće?
Da, ali nezgoda je što su u Juan Pablo-vom rancu, s mojim mobilnim.
Dobro, otići ćemo do tvoje babe pa ćemo videti.
Ali ne brini, neću te ostaviti samog.
Nazovi tvoj mobilni, pa idemo kod tvog prijatelja.
Da, ali mislim da je on izašao.
Otišli smo pravo iz škole na bazen, ali pokušaću.
I?
Ne, dobio sam govornu poštu.
Hvala.
Šta je bilo?
Ništa.
Hvala što si me doneo, profo.
Nema na čemu, Martine.
Ona nije tu. Sačekaću je. Ne brinite.
Ne, pođi sa mnom.
Da li znaš gde Juan Pablo živi?
Da, mislim. Uvek smo išli autobusom 114.
- Da li je to daleko? - Nije.
To je na drugoj stani Devoto na trgu.
- Mislim da je tamo. - Znam ja nešto bolje.
Idemo kod mene, pojedemo nešto, pa te ja nosim kod babe.
Pokušaj ponovo.
Nema nikoga.
Odustani.
- Sebastian, da li smetam? - Dolazim.
Uđi i sedni.
Jesi li to ti, profo?
- Da ti napravim sendvič? - Može.
Tad sam bio kao ti sada.
Malo stariji, 20, 21.
- Mogu li u toalet? - Da, sledeća vrata.
Ja sam već zvao školu, ali nema nikoga.
Zaboravio sam sve stvari.
Nadam se da je njegova baba tamo...
Inače neću znati šta da radim.
Ne, ne znam kako je to.
On se neće sresti sa njegovom sudbinom.
Imam sastanak. Nazovi me kasnije, pa ćemo izaći negde u troje.
Za iste pare ti sebi praviš užasan pritisak da li je negova baba kod kuće
Tražio si babu, tražio njegovog prijatelja i vratio se kući.
Moj brat pita da li ćemo ići
na letnji odmor kod njega. Traba da mu odgovorim danas.
Pa dobro. Ljubim te. Ćao.
Dođi.
Mogu li da se istuširam? Mirišim na hlor.
- Ako ti ne smeta. - Ne, zašto bi. Kupatilo je tamo.
Doneću ti peškir.
Mogu li da prođem?
- Izvoli. - Hvala.
Martine, treba nešto da uzmem.
Imam majicu za tebe.
Možeš da je zadržiš. Ja nju više ne nosim.
- Da li je bilo otvoreno? - Da, na sreću.
Izvini što smetam, htela sam nešto da ti kažem.
Ona iz četvorke neće da plati popravku poda.
Rekla sam joj...
- To je... - U redu je, ne brinite.
- Doći ću neki drugi put. - Dobro.
- Doviđenja. - Doviđenja.
- Izvini, nisam hteo da se sazna. - Nije to to.
Nisi uradio ništa loše, ali ljudi... Obuci majicu.
- Mogu li da uzmem tvoj dezodorans? - Naravno, nije trebalo da pitaš.
Nije tamo.
Onda se vrati kod mene.
Možeš da budeš u dnevnoj sobi. To ti nije problem, zar ne
Ne mogu da te ostavim na ulici ili u policiji.
To ne dolazi u obzir.
To ti govorim samo zato što si maloletan.
Ustvari, mogao bih imati problema što đak spava kod mene.
- Ti to shvataš? - Da.
Pa, idemo. Zatvori prozor.
Da li si stavio parfem?
Da, tvoj, mislio sam da ga ne koristiš.
Dobio sam ga od brata. Mislim da nije dobar.
- Izvini, ali ja sam mislio.. - Ne izvinjavaj se.
Dobro. Izvinite.
Pa nije tako loše.
Neće ti ništa škoditi što ne možeš kući.
Otići ćemo kod mene, naručiti picu a sutra ćemo sve zaboraviti.
Dobro.
Da, napraviću ti krevet u dnevnoj sobi.
Mislim da neće. On je miran dečak.
Da li on krade...
Pa neću valjda sve CD da vučem u spavaću sobu. Nisam lud.
Prvo kažeš da ne smem da ga ostavim a sad se plašiš da će on nešto da ukrade.
Izluđuješ me.
Dobro, dođi ovamo da prespavaš.
Zašto čudno? On će biti dobar, više nego miran.
Trebalo bi da poznaješ sebe.
A on ovde sam? To je potpuno glupo.
To je ludo.
Spavaću sutra s tobom.
Dobro, dođi ti ovde.
Dobro, kako hoćeš. U redu je, ćao.
Ustani, da ti napravim krevet.
Hej.
- Odmah ću. - Ne, ne treba. Izvini.
Nema paste za zube? Hoću da operem zube.
Doneću ti.
Je li sve u redu, profo
Da, da. Žedan sam.
Šta piješ?
- Vodu. - Daj i meni malo?
Da, daću ti.
Hvala, puno. Idem da spavam.
Martine, probudi se.
Hajde, već je pola osam.
Evo, idemo.
Ne, prvo doručak pa onda idemo.
Ići ću autobusom. Nije problem.
Odvešću te u školu.
Ako prolaziš pored sportske hale, možeš me ostaviti na trgu.
Dobro.
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
Šta se dogodilo?
Kad sam stigla jutros, videla sam policiju. Da li je ovde neko ubijen?
Ne, ali nisi puno pogrešila.
Kad je Karmen jutros otvorila školu u pola sedam...
Došla je policija sa roditeljima đaka koji je juče bio u našoj školi.
Hteli sa da saznaju da li neko u školi nešto zna. Majka je bila sva usplahirena..
i uplakana, a kad je Marta došla i čula sve...
počeli su da stižu i đaci a pojavio se i taj đak kao da ništa nije bilo.
Njegov otac ga je ošamario a dečak se iznenadio.
Rekao je da je prespavao kod druga, ali nije.
Njegova majka je slučajno u prodavnici odeće na Villa del Parque...
srela majku drugog dečaka. Baš čudno, zar ne
Ona joj je rekla da on nije bio kod njih. Dečak je lagao. Ostalo možeš da zamisliš.
Rekao je da je prenoćio kod nekog drugog kog njegovi roditelji ne poznaju..
i da koga ne želi da otkrije. Prijatelj koga poznaje od sinoć.
Ko zna? Pa, na kraju će se sve saznati.
Škola nema ništa sa tim. Policija je otišla...
i mi smo pozvali đake da uđu...
jer su svi morali stajati na ulici dok se ovo nije sredilo.
Dečak je posle velikih grdnji ipak mogao da ode u njegov razred.
- Na kojoj je on godini? - Na četvrtoj.
Zar on nije punoletan?
Pa, majka je bila užasno zabrinuta. Ja to razumem.
Naravno.
Zar dečak nije imao mobilni?
Ne znam te detalje.
Za mene, bez šećera. Hoćeš li ti sa šećerom?
Sebastian!
- Šta? - Ovo je bez šečera.
U redu je.
Ne, ne, za mene bez šećera, zato što...
Probaću ovu.
- Imaš li dezodorans? - U mom rancu je.
- A ova? Ova je strava. - Ne diraj to. Nije moja.
Nemaš jednu za mene?
Ovo je sve đubre.
- Sad si sve ispreturao. - A ti nisi.
- Uzmi jednu i zatvori to. - Prestani da kukaš.
- Prestani. Uskoro ću morati sve da operem. - Opušteno.
- Što si tako slab. - Prestani.
- Vrati se na dživu-džicu. - Prestani.
Hej.
- Budi dobar, Juan Pablo. - Hej.
- Pusti me. - Slab si.
Stani. Neću. Što si tako dosadan.
Zdravo. Uvek me uloviš kad odem na sladoled sa Luisitom.
Pa dobro. Moja se deca žale da kupujem sladoled samo sebi.
- Kakva glupost. - Profo...
Vaša majica.
Nisam je oprao, ali nisma hteo da misliš loše o meni.
- Mogu ja da je operem. - Ne treba, hvala.
Doviđenja.
- Da li se nešto dešava, Sebastiane? - Ne.
Pa, ako nećeš da ideš, ja ću te ostaviti samog.
Ne znam.
On je odsutan šest meseci.
Vraća se za Božić.
Ako ne uspe da nađe posao.
Šta se sad dešava? Trebalo bi da mi kažeš?
Ništa.
Ništa?
Rekao si da se dogodilo nešto loše na telefonu.
Moj brat me je nazvao da mi nešto kaže.
On je preterivao, a nije bilo ništa strašno, ali ja sam šokiran.
Šta je to bilo?
Pogrešno je protumačio rezultate testa, pre pola sata.
Da naručimo sladoled?
Može.
- Albamonte. - Ovde.
- Alvarez. - Ovde.
- Barraza. - Ovde.
- Blanco. - Odsutan.
- Crespo. - - Ovde.
Correa.
Duran.
Ne?
Izvini, profo. Nisam hteo da spavam kod kuće, lagao sam te.
- Koji film gledamo? - A Marte.
O čemu se radi?
Šta? Film?
Ne znam. Nisam ga još gledao.
Daje se ove nedelje. Ali kakav je?
To je ljubavni film.
Ljubavni?
Ah, da: Amarte.
Moglo bi biti, ali nije. Zove se A Marte. To znači Mars.
Planeta Mars.
Mislila sam da je "Amarte". Zagrli me.
Ne, to nije romatičan ljubavni film. Naprotiv.
On govori o vanzemlajcima koji napadaju Zemlju.
Oni otmu i ubiju sve lepe devojke.
- Zašto oni hoće mene? - Oni hoće tebe?
- Ne budi glup. - To je šala, budalo.
Ti misliš da im se ne dopadam?
Da, veoma si lepa.
Čekaj me.
Hej, gde si?
Analia, čekaj.
Jednom sam bila u bioskopu s mojim ocem kad mi je bilo 16 godina.
S odraslima treba ići zato što ti oni mogu sve objasniti.
Ali ja sam sve već znala još kao mala. To mi nije bilo uopšte potrebno.
Da li ovde ima golotinje ili puno krvi?
Trebalo je da odemo na neki 3D film.
Ali hteli smo da gledamo ovo.
Imaš i one druge Disney filmove.
Imaš one filmove o morskim dubinama ili svemiru, ali to su školski filmovi.
- O čemu se radi u filmu? - Šta?
Film, o čemu se radi?
Saturn.
Ne, Mars.
Sjajan naslov. Putuju kroz svemir, ali to je takođe i ljubavna priča.
Ne, zato što je engleski naziv Na Mars i tu nema igre reči.
Onda je trebalo da ga nazovu Hacia Marte ili Viaje a Marte.
Miliš li na a marte, ljubav.
Mislim da tu nema igre reči.
Počinje film. Divno.
- Albamonte. - Ovde.
- Alvarez. - Da.
- Barraza. - Ovde.
- Blanco. - Odsutan.
- Crespo. - Da.
Šta je?
Izvini, profo.
Znači, živiš s tvojim roditeljima.
I ništa ti nije upalo u oko.
Uradio bih skoro sve što bi mi zatražio, ali zašto si me lagao?
Nisam mislio da će moja majka otkriti...
i da će se napraviti takva gužva.
Ali zašto si lagao?
Mogao si da mi kažeš da imaš problema i ja bi ti pomogao.
Ne znam. Mislio sam...
ako budem kod kuće nešto će se desiti.
Nešto? A šta to?
Samo jedan primedba. Videćemo ko će gore proći.
Dobro.
Vidimo se.
Dobro.
Sledeće dve nedelje držimo nastavu u dvorištu škole.
Ne znam da li znate da je učenik napadnut u sportskoj hali...
i roditelji su se žalili.
Izgleda da su hteli da ga opljačkaju a uz je bilo i nasilja.
To se već dešavalo ranije. Prošle godine tamo su se potukle dve škole.
Onda je opet bilo žalbi.
Rečeno mi je da prema njegovim rečima, Juan Cruz ne može više držati časove plivanja...
jer ima jako malo slobodnih termina u kulbu.
Zato sam mislila, ako bi svi imali časove...
manje bi imali pritužbi.
Raspored ostaje istiu. Pola ih ide popodne na fizičko...
a ostali ujutru.
Treba da pazimo na njih da ne prave nered na svakom koraku.
- Izvrsno. - U redu.
Pa, hoću da đaci budu...
obavešteni po razredima.
- Izvrsno. - To je bilo to. Možete ići.
Izvinite. Izvinite, gospođo.
Želimo da saopštimo nešto đacima. Da li je to moguće?
Naravno. Uđite.
Mi ćemo predavati u školi iimamo neke praktične zadatke za razred.
Raspored na bazenu ostaje isti.
Ali na sledećem času momci sa dugom kosom...
... i pokušajte da sprečite aletsko stopalo.
Slažete se?
Da ili ne. Hoću odgovor.
Šta je?
Problem s učenikom.
Imala sam užasan dan.
Camila... Ti znaš Cami Camila?
Došla je sa potpuno istim predlogom kao ja.
Pa nije baš potpuno isti, ali ima mnogo sličnosti.
Slušala sam veoma pažljivo da li je još neko drugi nešto primetio.
Ali niko ništa nije rekao. Neverovatno, zar ne?
Ne smeta mi kad mi kradu ideje. Imam ih dovoljno.
Nije u tom suština.
Ali žao mi da da sedim na istom mestu i da me se niko ne seti.
Da me niko ne primećuje.
Osečam sam se tako mučno.
Ali hajde da ne govorimo o problemima ili o poslu.
Ne zato što želim da sakrijem...
Mislim da imamo dosta toga u glavi.
Daj da ne kvarimo atmosferu ovim stvarima.
Dolazim.
Većina leptira hrani se nektarom sa cveća...
svojim rilicama. Šta tu ne razumeš?
Ne znam. Samo.
To je jedna izdužena struktura spiralno savijena rilica u ustima...
koja je razvijena u ustima...
tipična za insekte. Ovaj koloidni jezik...
To je pravi jezik...
koji je savitljiv i veoma osetljiv.
Jezik se može ubaciti u cvet...
To mora da je Juan Pablo.
... ali se takože može i saviti naglo...
tako da se leptiri mogu hraniti iz različitih uglova...
bez pomeranja.
kad leptir završi sa hranjenjem...
jezik se povlači u savija u rolnu...
tako da prilegne uz glavu insekta.
Hello.
- Martin. - Jesi li dobro, Juan?
Ovo se nije čulo.
- A sad. - Dosta je bilo.
Dobro, većina leptira hrani se destilatom nektara sa cveća.
Sisa čisti med.
A to se dešava kada se izdužena struktura iz usta...
koja se razvila iz delova usta što je odlika insekata.
Ova spiralno uvijena rilica je samo pomenuta.
Koja može proći kroz...
Juan.
Gde sam stao? Koja se može zagnjuriti u cvet...
ali se takođe može saviti naglo...
tako da se leptir može hraniti pod različitim uglovima
Zloupotrebljavaš tvoju visinu.
Možda...
Ne razumem.
Zašto ti se ona ne dopada?
Nije to, ali ja nju poznajem od moje 6.te godine.
Ona mi je kao sestra.
- Učio sam je tablicu množenja. - Kakve to veze ima?
Ili možda misliš...
da ona dolazi ovamo da nauči kako se leptiri hrane?
Da. Ne znam.
Izvinite.
- Otići ću u drugu sobu. - Nikako. U redu je.
Uđi.
Treba da budeš jaka. Potrebna si dečacima.
Ja sam veoma osetljiva. Šta ja tu mogu?
- Šta se dogodilo? - Jedan učenik je poginuo.
- Pao je sa krova. - Ko?
- Albamonte? - Ovde.
- Alvarez. - Da.
- Barraza. - Ovde.
Crespo.
Correa.
Duran.
Hvala, profo.
Ja neću reći nikom.
Malo se stidim što sam ti upao u kuću.
Reći ću mojoj babi da sam spavao kod Juan Pablo.
Dobro.
Žao mi ja ako si imao problema zbog onog što sam uradio.
Nema tu ništa loše. Zaista nema.
Hvala.
Dobro.
Ćao.
Nisam sigurna da mi se dopala knjiga.
Priča je dobra, ali na onom mestu kad on odluta...
ne to nije ono što ja želim da čitam.
Možda je to namera da se naprave praznine.
Ali nešto nedostaje.
Ne znam.
Ne znam da li da je preporučim ili ne. Tebi se dopada, a?
Da.
Dopada?
Da.
Istuširaću se na brzinu a onda idemo. Ok?
- Ti si? - Poplašio si me, profo.
Izgleda da mi je nešto upalo u oko.
Da vidimo.
Crveno je. Da li si ga trljao?
Pogledaj gore.
Dole. Desno.
Levo.
Ne vidim ništa.
Nešto me žulja unutra.
Hoćeš da ideš kod lekara?
Mora da mi je upalo nešto od polomljenog stakla na kabinetu.
Može biti.
Obuci se, idemo.
- Dobro. - Kreni.
Izvinite, gdine.
Ne mogu da nađem CD Hazel Gray.
Šta?
Da ga nije ukrao onaj dečak?
Mislim da nije.
Čudna priča o učeniku.
Zašto?
Ne znam.
Ponekad mislim da je devojka...
- I da si uradio ono s njim. - Kako ti te shvatim?
Nikad nisi pričao o tom.
Nikad ni neću. Takođe sam ti rekao da ne dođeš.
Šta više, Zamolio sam te da dođeš a ti si zaboravila.
Znao si da ne mogu.
- Mislim da se to dogodilo. - Ne želim ove gluposti.
Čekam te dole.
Spremni. Stižemo na vreme, ipak.
Možeš li da mi pomogneš? Moji nokti su još vlažni.
Hvala.
- Kakav je to parfem? - Tvoj.
- Znam. - To je i muški i ženski parfem.
- Da li ti se sviđa? - Ne.
Lepo.
Mislim ako ne kreneš...
Očigledno zato što ti se ne dopada.
U poslednjem kvartalu ukraden je Santiagov automobil.
Ja ne parkiram na ulici. Daj mi flašu.
Ili ćeš da dođeš po mene kasnije. Ne zaboravi. Ne gledaj tako tužno.
Šta?
Šta je?
Čekaj.
Krvari jako.
Mogu da nas vide.
Hteo sam da se izvinim.
Žao mi je...
Preveo Mita